Det är bäst att det här är akut.
Ja.
Ja, självklart har jag fortfarande tänkt komma.
Jag är kvar på gruppterapin, såklart-
- vilket är anledningen till att jag pratar med dig i telefon.
På gruppterapin.
Jag lägger på nu.
Okej, vi lägger ner för ikväll. Bra jobbat, allihop. Jättebra.
Lucy, kom ihåg det vi sa om stalkingen.
Jag är i London ett par dagar-
- men nästa vecka är det mitt sista möte, så se till att komma hit.
Jag kanske till och med har med mig tårta. Bra jobbat!
Folk samlas i London för att få en titt på den amerikanske senatorn John Kyle-
- som är favorittippad att bli USA: s nästa president.
- Herregud. Du skrämde mig. - Vad har hänt?
- Det var inte mitt fel, det som hände. - Vad var det, då?
Jag vet hur du blir, så jag säger det direkt.
Jaså, vet du hur jag blir?
Två till, tack.
Det var inte mitt fel, säger jag bara. Jag har jobbat för dig ett tag och...
Du ska veta att jag försökte. Jag försökte verkligen.
Vad hände?
Jade, varför är senatorn på TV?
- Har du haft en sån där dag... - Jag har en just nu. Var tidsschemat fel?
- Nej, det var perfekt. - Vad hände, då?
- Det är rätt roligt. Du lär skratta. - Berätta, då.
Känner du till Sunset Boingo? Nej.
Jag jobbade extra där. Jag började som bartender.
En kompis, en bra kille, lät mig sova på sin soffa.
Jag snyltade, för min tjej hade gjort slut. Nåt om att jag inte lyssnade.
Jade. Berätta vad som hände.
Jag försöker. Jag hade kört fast. Jag jobbade som bartender.
De frågade om jag ville bli utkastare. "Utkastare?" sa jag.
Det kändes som ett steg ner tills de sa att de tjänar fem, sex tusen per helg.
Jag sa: "Jag vill bli utkastare."
Vid samma tid hade jag... Jag hade börjat ligga med en servitris.
Min första kväll jobbade jag med en kille, Myles.
Myles var en stor kille, enorm. Han kunde bänkpressa mig fem gånger om.
Vi pratade och kom på att servitrisen jag låg med var servitrisen han låg med.
Han blev rejält upprörd över det.
Skämten tog slut fort, slagsmålet med.
Så du fick stryk av en utkastare på en klubb som heter Sunset Boingo?
- Kanske. - Det skiter väl jag i?
Myles jobbar inte på Sunset Boingo längre.
Myles jobbar inte ens i USA längre.
- W. - Ja.
- Han jobbar nu på W här i London. - Ja.
- Och han var där idag? - O, ja.
Och han kände igen dig?
- Inte till att börja med, faktiskt. - Vadå "inte till att börja med"?
Jag stod i kö och var på väg in.
Jag såg Myles från Sunset Boingo och sa hej.
- Så du sa något? - Jag trodde inte att han var arg längre.
- Och han sparkade ut dig? - Vet du vad det värsta är?
Jag handlade i god tro. Jag visade vänskap.
Vänta nu.
För tre år sen gjorde du en utkastare förbannad genom att ligga med hans tjej.
Du sprang på honom och han kände igen dig först när du hälsade-
- och då sparkade han ut dig från stället där du skulle rigga för skottet.
Jag kan inte fråga mer ikväll, Jade. Inte bara för att vi är under tidspress-
- utan jag hatar att vara på fältet och ställa frågor.
Det betyder att jag inte har svaren och är borta från min fåtölj ännu längre.
Med all respekt, eftersom du är en dam-
- är det ungefär kontentan av all jävla skit som har hänt?
Det är den jättekorta versionen, ja.
Du har inte kommit till när det inte blir ditt fel.
Mycket hänger på det här, Jade. Många intressen och inblandade.
- Förstår du vad jag menar? - Jag vet.
- Du är upprörd. - Nej, jag är inte upprörd.
Folk som är betydligt viktigare än jag får bli upprörda.
- Damen tar en till. - Jag tar samma som hon.
- Dra åt helvete. - Okej. Ha en bra kväll.
Du är inte så hemsk som det sägs.
Ett gott råd. Snygga till läppen. Sov ruset av dig.
Stanna inte kvar här, då blir det bara värre.
Okej.
Hej då, Jade.
- Gillar du vad jag har gjort med stället? - Det är väldigt chic.
Tack. En till dig.
En till mig.
Skål.
Sjung en serenad för mig.
Det tänker jag göra.
- Du är så söt. - Jag kommer strax.
Dröj inte för länge.
Vi förlorade makten över dödandet. Våra liv hade blivit ohanterliga.
En makt större än vi kunde ge oss vår mentala hälsa tillbaka. Vi valde-
- att överlämna vår vilja till Anonyma Mördare.
Vi gjorde en orädd inventering av oss själva-
- och erkände våra orätters sanna natur för oss själva och andra.
- Är det din flickvän? - Nej, det är jobbet, gumman.
Ingen fara, älskling. Jag fattar.
Du, i mitt yrke kan jag inte ha några lösa trådar. Jag måste gå.
Jag fattar. Nej, stanna.
Vad i helvete?
Vet du vad? Du borde verkligen ha lyssnat på din hanterare.
- Vad sa du? - Du hörde mig.
Du borde verkligen ha gått hem.
Bra.
Han sa att ingenting bra skulle hända.
Du blev benådad, men var för jävla dum för att inse det.
Du gjorde bort dig, Jade.
Du respekterade inte yrket.
Då hade du vetat att det inte bara var ett jobb och hade aldrig gått med på det.
Ett mordförsök har just skett på den amerikanske senatorn John Kyle.
Det är okänt ur allvarliga skadorna är.
Han var död redan när han vaknade idag och det skulle aldrig bero på dig.
För det är inte bara ett jobb, det är en konstform.
Hallå?
- Kan jag hjälpa dig? - Nej.
Jo, kanske.
Jag har blivit tillsagd att säga "Pisces".
Varsågod.
Hej, pojkar.
Kom in. De bits inte.
Ja, Calvin. Ta en stol åt damen, är du snäll.
- Varsågod. - Kom in, känn dig som hemma.
Första gången?
Ja.
- Jag heter Jo. - Leandro.
- Jag heter Calvin. - Och vem är du?
- Jag... - Ingen fara. Sätt dig. Ingen brådska.
Vi väntar på några, sedan börjar vi.
- Hej. - Herrejävlar. Hej.
- Hej, förlåt. Vad heter du? - Hon har inte sagt det än.
- Nähä. Jag heter Ben, det är Leandro... - Vi har redan gjort det.
- Jaha. Då väntar vi bara på... - Naturligtvis.
Skulle de dö av att vara i tid nån gång?
Jaha, vem du än är. Trevligt att du kom. Jag heter Ben.
- Det har du redan sagt. - Jaha, ja.
Hur som helst... Nå, har alla sett nyheterna?
- Svårt att missa. - Det är rena "Flugornas herre".
Hur liknar det "Flugornas herre", Ben? Hur liknar det "Flugornas herre"?
- Att det är poliser överallt. - Det förstod jag, men jag undrar...
Jag förstår inte hur det liknar en ö full av barn som mördar varandra.
- Är... Är inte det "Djurfarmen"? - Din jävla idiot.
Snälla Leo, på mötena delar vi med oss och visar positivitet och stöd.
Mötet har inte börjat än.
Ja, ta för dig.
Hur som helst. Senatorn, såg ni hur de fick honom?
- Krypskytt. - Ett snyggt skott också.
- Har du något du vill berätta, Ben? - Nej. Det var bara ett snyggt skott.
- Du får berätta om du vill. - Alla får återfall ibland.
Nej, jag menar bara att det var ett snyggt skott.
Gick det bra? Bry dig inte om det där.
Faktiskt...
Faktiskt inte. Jag borde inte ha kommit hit. Det var ett misstag.
- Krystal. Krystal! - Vem fan är du?
- Jag skulle precis gå. - Jaså, verkligen? Ingen kan bara gå.
Släpp henne, Krys.
Överraskande. Ben lär försöka knulla dig.
Läs inte in för mycket. Jag fick hålla honom borta med kniv i början. Eller hur?
Inte som en våldtäktsman, som en hundvalp. Jag hatar hundvalpar.
- Pisces. Pisces. - Säg om det där.
P... Pisces.
Du kanske är precis där du ska vara. Så...
Du kan väl stanna och berätta varför?
Jag tänkte väl det.
Dåså. Vi kör väl igång?
- Ska vi inte vänta på Markus och Jade? - De får komma ikapp när de kommer.
Krystal, kom och sätt dig, är du snäll.
- Jag har en fråga. - Jaså, Calvin? Varsågod.
- Vem kallade till det här mötet? - Du vet hur det fungerar.
Inte direkt. Men ikväll av alla kvällar, när staden är som den är...
Om du är orolig, vad gör du då här? Gå hem.
- Jag vill bara få klarhet. - Självklart, Calvin. Det är en bra fråga.
Vi bordlägger den så länge.
- Är alla redo? - Vänta, det är inte riktigt sött nog.
- Mycket bättre. - Är du på riktigt, för fan?
Är allt bra nu?
Välkomna till AM. Jag heter Jo.
Hej, Jo.
Alla är här för att de inte är hela.
AM är en utbildning utan examen.
En plats där man blir lyssnad på och respekterad.
Alla kan vi få återfall igen, men vi vet inte om vi kan sluta igen.
- Vi hade ingen makt över dödandet. - Vi hade ingen makt över dödandet.
- Våra liv blev ohanterliga. - Våra liv blev ohanterliga.
En makt större än vi kunde ge oss vår mentala hälsa tillbaka.
Vi valde att överlämna vår vilja till AM.
Vi gjorde en orädd inventering av oss själva-
- och erkände våra orätters sanna natur för oss själva och andra.
När vi fått ett själsligt uppvaknande tack vare AM-
- försökte vi föra budskapet vidare till andra mördare-
-och följa dessa principer i allt vi gör.
Strålande. Okej, vem vill börja?
- Jag. - Ben, du har ordet.
Hej, jag heter Ben. Det har gått 284 dagar sedan jag senast mördade.
Ben, var snäll och fortsätt.
Jag tvekade aldrig. Det kom efter skolan.
- Läget? - Vem fan säger så?
Läget, din jävel?
Gör om det, så får du en smäll, gubbjävel.
- Markus, vi har diskuterat det här. - Jag ber så mycket om ursäkt.
Ni kanske borde låsa dörren?
Det är laglöst där ute.
Hej, doktorn. Tack.
Ursäkta.
Okej. Var snäll och fortsätt.
Ja, Benny. Fortsätt, för all del.
- Är du klar? - Ja.
Jag var en mördare innan träningslägret. Jag gjorde tre vändor i öknen.
Jag såg och gjorde mycket som jag aldrig glömmer.
En del är jag inte stolt över. Det mesta.
Det var inte där jag dödade först. Det var i skogen bakom min bäste väns hus.
Jag hade känt krutlukt förr, men den kändes starkare den dagen.
Den gick genom näsan, rakt upp i hjärnan. Den satt kvar i dagar.
I veckor hade jag det på näthinnan. Det var som en återkommande dröm.
Lägg av, för fan. En jaktolycka?
Blev du av med oskulden på en jävla jaktolycka? Helt otroligt.
Markus.
- Dra åt helvete. - Jag knäcker käken på dig, din lilla fan.
Markus, kan du inte bidra konstruktivt, så får du inte komma på mötena.
Vet ni inte vad som händer på gatorna?
Stadens största talanger sitter i den här jävla källaren.
Och vem fan är du?
Alla säger att ni inte knäppte senatorn. Kom igen.
- Det luktar skit här nere. - Okej. Fortsätt, Ben.
- Det var ingen olycka. - Arsel.
Jag hade aldrig haft en person, en annan människa, i siktet förut.
Han var ju min bäste vän. Det var fel. Det var det värsta jag någonsin gjort.
Men det kändes inte fel.
- Hur kändes det? - Som att vakna.
Varför gjorde du det?
Jag har ingen aning.
- Vad gjorde du med kroppen? - Begravde den. Inte för att inte åka fast.
Jag väntade i veckor på polisen, men de kom aldrig.
- Jag tänkte till och med på fängelset. - Gud, de hade älskat dig i fängelset.
Hur som helst, jag blev till och med upphetsad av tanken på att döda igen.
- Jag ville visa det. - Varför begravde du honom?
- Det låter dumt. - Det är okej.
Jag ville tacka honom.
- Men för helvete, Ben. Kom igen. - Allvarligt talat, vad gör hon här?
- Kom igen, han är en jävla vekling. - Snälla Krystal, engagera dig.
Så jag tog värvning. Jag levde för att döda. Gör man det länge nog-
-så kan man inte leva för något annat.
De gjorde mig väldigt bra på en sak.
Det tog slut och de sa åt mig att åka hem.
Stoppa undan det.
Det började klia som fan i kroppen.
Det är med mig varje dag.
Vissa dagar kliar jag inte tillbaka och vissa...
- Vissa dagar gör jag det. - Okej. Tack för att du berättar.
- Tack, Ben. - Det var... Ja, Markus?
Vem fan är hon?
Jag föreslår tio minuters paus, så vi kan samla tankarna. Sen får vi reda på det.
- Vill någon ha kaffe? - Jag tar en cigg.
Jag vill höra hennes historia.
- Vill du ha en? - Visst.
- Visst är hon jobbig? - Vem?
Krystal. Jag såg att du tittade på henne.
Jag undrade vad du tänkte. Hon verkade roa dig.
- Hon påminner om någon jag känner. - Jaså?
Du verkar inte som typen som umgås med galningar.
- Jag är ju här. - Där har du en poäng.
Vad tycker du om alla oss andra?
- Jag vet inte vad jag ska tro. - Vi är galna allihop.
- Du skulle ha gått medan du kunde. - Tanken slog mig.
Två misslyckade försök att knäppa en senator samma kväll. Det är pinsamt.
Vad fan hände?
- Borde inte jag ställa dig den frågan? - Jag ringer upp dig.
Våga inte lägga på, Jo. Jo! Jo, lägg inte på, för fan!
- När som helst nu. - Ursäkta?
Regnet, jag känner av det. Det är nära.
Ja.
Det känns bättre om man berättar, vet du. På mötet.
Att berätta sin historia. Det blir inte bra, men det blir bättre.
Som när man gråter och bara låter det komma till slut.
- Säg inte till någon att jag sa det. - Din hemlighet är trygg hos mig.
Akta! Akta...
- Tack. - Visst.
- Du håller i dig hårt. Är du höjdrädd? - Livrädd. Jag är det.
Förlåt. Jag har haft en sån galen kväll.
Alla har haft en galen kväll.
Det är ju inte varje dag en presidentkandidat blir lönnmördad.
- Det är väl ingen bra kväll för skurkarna. - Säg till när det är det.
Berätta, så känns det bättre. Tro mig.
Ja. Snart kommer det.
Okej...
Det var bara en råtta.
Okej. Ja, okej.
Okej, då är väl alla tillbaka.
Ben, tack så mycket.
Okej, vem vill berätta nu?
- Jag heter Calvin och är en mördare. - Hej, Calvin.
För många år sedan, när jag var ung-
-var min fru och jag med om en bilolycka.
Jag blev fastklämd i stolen bredvid henne.
Jag tvingades se på när hon dog. Det var...
Vackert.
Till dags dato har jag förlorat 34 patienter.
Inte på grund av sjukdom eller skador, utan för att jag ville se på när de dog.
Jag går inte runt och dödar människor. Jag får inte betalt för det.
Jag är läkare. Jag har svurit en ed.
"Åsamka ingen skada."
Ibland måste man åsamka skada för att göra något gott.
Ibland måste man amputera en lem för att rädda kroppen.
Så att vi får bevittna övergången.
Övergången?
Övergången i inaktivitet.
Påminnelsen om att vi kommer från elementen, sprungna ur supernovor.
Det finns något som saknas i det periodiska systemet.
Något som gör oss annorlunda mot de andra 99,999 procenten av universum.
Något som ger oss liv.
Det jag gör... Det jag låter hända-
-är mitt sätt att övervinna den rädslan.
- Tack, Calvin. - Tack, Calvin.
Okej, nu vill jag prova något, om ingen har något emot det. En övning.
Något som kan hjälpa oss att hantera stressen vi känner i vardagen.
Jag vill höra om den senaste gången-
-då ni tänkte på att döda någon.
Jag kan börja. Jag heter Leo och jag är en mördare.
Det var i morse i närbutiken.
- Jag har en sojamjölkmaskin. - En vadå?
En maskin man gör sojamjölk i. Jag gör egen sojamjölk.
- Varför? - Det är ett bra alternativ till laktos.
Va?
Jaha, sojamjölk. Jag fattar.
Hur som helst. Jag skulle köpa på mig bönor.
Jag går till första gången, bredvid det lokalproducerade brödet.
Där står det en tant med pråliga ringar-
- tio lager smink och ett enda buskigt ögonbryn och tar de sista bönorna.
Jösses.
Jag vill strypa henne bakifrån.
Strypa henne med skosnöret, men det vore inte rätt.
Jag vill se livet försvinna ur hennes ögon.
Jag vill klämma med händerna runt hennes feta hals-
- se henne svälla upp och svettas bort all mascara i hennes feta jävla ansikte.
Eller hugga henne i armhålan. Många vet inte att det sitter en nervknut där.
Då skulle hon pissa på sig vid brödavdelningen.
Allt detta över sojabönor. Det är så jävla fånigt.
Alla tänker så ibland.
När vi sitter fast i bilköer eller står i kassakön på snabbköpet.
Skillnaden är att jag kunde ha gjort det. Jag har gjort det.
Jag ville göra det, men jag lät bli.
Det krävde all min viljestyrka, men jag gjorde det inte.
Leo. Leo, det är viktigt att veta vad som triggar oss.
När dödade du första gången? Första gången du dödade.
Jag minns inte.
- Kom igen. - Jag vet inte.
Alla har en första gång.
Jag kan berätta den första som kändes. Fru Ming.
Skämtar du? Dödade du Ming?
- Det höll du tyst om, din lömska fan. - Fan, jag visste det.
Jag visste det.
Bara ett proffs kunde ha mulat den elaka gamla kossan.
Alla sa att det var cancer. Jag är milt imponerad.
Chefen kallar mig fortfarande för cancern.
Som om det var lustigt.
- Hur gjorde du? - Gift.
Ska det se ut som något annat än gift måste dosen vara låg.
- Det måste göras över veckor, månader. - 72 veckor och 4 dagar.
Oj.
- Hur kom du åt henne? - Hon var min gudmor.
Jag fattar inte hur triadens överhuvud-
-blir gudmor till en lågpris-lönnmördare.
- Det är inte berättelsen. - Gör det till berättelsen.
- Hur fan kunde ingen märka något? - Jag var bra på mitt jobb.
Jag jobbade i åratal för den familjen.
Älskar man jobbet, så jobbar man aldrig. Jag jobbade varenda jävla dag.
Jag var bra på det. Jag gjorde det jag måste.
Jag önskar att jag inte hade behövt göra det så mycket.
Jobbet var att döda. Jag inbillade mig aldrig något annat.
Men innan Ming visste jag inte att det inte handlar om att döda dem-
- utan om hur många gånger vi dödar oss själva för att göra det.
Eller hur många gånger det tar det bästa i en och sliter det ur en.
Det värsta är att det aldrig riktigt dör.
Jag önskar att det gjorde det. Det vore så mycket enklare då.
Det stannar i det bästa i en. Sjukt och smärtsamt.
Varje gång man tror att det är borta-
- varje gång man tror att man inte kan dö mer inombords, så gör man det.
Det känns som första gången om igen.
Okej, vi tackar Leandro för att han berättade. Tack, Leo.
Tack, Leo.
Herregud.
Äntligen! Jag måste verkligen prata med dig! Är du upptagen?
Nej. Självklart har jag tid för dig.
Det händer igen. Jag kommer skada nån.
Jag kom hit för din skull! Bara du hjälper mig!
Prata lugnt, behåll kontrollen. Berätta vad som fick igång det.
- Vad triggade dig? - Jag gjorde bara en macka.
Jag gjorde lugnt en kontrollerad macka.
V, vankar du av och an?
Föreställ dig mitt ansikte och sätt dig.
- Nej, det är bra. - Okej. Tillbaka till mackan.
Får jag fråga vad du gjorde för macka?
Kyckling.
Det är en klassiker. Det är benen, va?
Ja.
Jag önskar att det fanns mer information.
Tyvärr... Tyvärr har vi inte finansiering.
Som din sponsor borde jag ha tänkt på att varna dig för kycklingen.
Köp filé nästa gång. Violet, jag får ringa dig senare.
- Hej. - Hej.
- Jag gillade det du sa. - Det var en bra historia.
Jag har tänkt mycket på det du sa förut.
De är sjuka. Jag lyssnar hellre på hur vrickad du är än de sjuka jävlarna.
När man talar om trollen.
- Förlåt, stör vi? - Nej.
Vet ni att 2,5 miljoner människor dör av passiv rökning?
Gå ner igen då, för fan.
- Vilket sjukhus jobbar du på, nu igen? - Royal Bridge.
- Hur så? - Så jag vet vart jag ska skicka svärmor.
Krys, du var överdramatisk i skolan, va?
Nej, Ben. Jag var drottningen över allting i skolan.
Det betyder att hon var en slampa.
Snälla! Kan vi inte samlas för en enda kväll-
- och lägga egon och poser åt sidan och sluta försöka bräcka varandra?
Lyssna på och respektera varandra och en annan massa jävla nonsens.
- Vad tycker du, Markus? - Ni håller bara era jävla monologer.
Jag är fast på ett hustak med ett gäng skumma Bond-skurkar.
Hörni.
- De har hittat honom. - Eller henne.
Den som dödade senatorn.
Jo, regeln om inga telefoner ryker nog strax.
Vi kan kolla på TV: n där nere.
Vad fan? Ursäkta, kompis. Vem fan är du?
Han ställde en jävla fråga!
Okej. Kan vi hjälpa dig?
- Jag hoppas det, Joanna. - Vad i helvete?
- Känner du den här jäveln? - Senator Kyle!
Lägg av.
- Ursäkta, men varför är du inte död? - Fråga henne.
- Känner du honom? - Kan du berätta hur?
Killen skulle missa, det var planen. Vad fan hände?
- Det undrar jag med. Vad fan händer? - Han ställde en jävla fråga!
- Du ändrade avtalet. - Nej, inget har förändrats.
- Så varför blev jag skjuten ikväll? - Förlåt, är du träffad?
Ursäkta? Din lögnaktiga jävel.
- Jag vet inte! - Alla lugnar sig. Vad hände, senatorn?
- Området är säkrat. - Det är andra gången jag hör det.
Ursäkta om jag saknar förtroende för er, jävla idioter.
Vänta utanför. Jag föredrar att blöda i enrum.
Ut!
Först trodde jag att skottet tog fel. Tänk på alla nya väljare jag kunde få.
Den amerikanska ambassaden bekräftar att senator Kyle dog i morgonens attack.
Det blev kortvarigt.
Det stora misstaget var att jag fortfarande levde.
Ditåt.
Gick kulan rakt igenom? Jag kan ta en titt.
- Ben, vad fan gör du? - Hjälper till.
- Du är ingen jävla läkare. - Lägg av.
Colin, du är läkare. Laga honom.
- Nej, jag mår bra. - Det skadar inte att han tittar.
Du behöver sys. Nål och tråd, det finns en första hjälpen-låda där uppe.
Jag går.
Det är djupt.
- Bör vi ens göra det här? - Vilket då?
Killen ska vara död.
Det är han inte. Han är här och skadad.
Han borde vara där och död, så de letar efter honom.
De behöver inte leta. De är CIA och skulle inte träffa mig alls.
- Någon fick väl inte PM: et. - CIA?
Fy fan.
Jag svär. Inget ändrades, planen stod fast. Jag hade ingen aning.
Inte? Nyhetsrapporten om att senator John Kyle-
-från Kalifornien hade lönnmördats-
- var inte en ledtråd om att det gått snett?
Ursäkta, men gå tillbaka till det om CIA. CIA, som i USA: s underrättelsetjänst?
- Ja. - USA: s underrättelsetjänst!
- Vadå, vet ni inte? - Vet vadå?
- Vem tror ni kallar till mötena? - Skulle CIA driva AM?
John.
- Vem trodde ni drev det här? - Jo.
- Det är samma sak. - Jobbar du för CIA?
Tack så mycket.
- Jag vill veta varför du kallat till möte. - Tack.
- Jag sa ju det! - Håll käften, för fan!
- Lysande. - Lugna er, vi tänder lite ljus.
- Kom, flickor och pojkar. Nu samlas vi. - Alla måste lyssna på Jo.
Jobbar jag för CIA?
Ja, det gör jag. Det gör ni med.
Ursäkta? Hur då?
För 284 dagar sen skuttade Sergej Rachmaninov-
-över Röda Torget till jobbet.
På justitiedepartementet. Han kom aldrig till jobbet den morgonen.
595 meter från byggnaden sköts han ihjäl.
Vet ni hur jag vet att det var 595 meter?
Det är det optimala avståndet för krypskyttegeväret SV98.
Eller hur, Ben? Där ser ni, jag är inte bara snygg.
Två dagar senare gjordes en krypterad utbetalning till ett bankkonto.
De enda två personer som vet den exakta summan-
- är bankkontots innehavare och personen som godkände överföringen.
Ben, om jag säger att 150 000 pund dök upp på ditt bankkonto-
- två dagar efter att Rachmaninov dödades i Moskva-
- skulle du kalla det för en fantastisk gissning, eller vet jag något?
- Det var ju inte CIA. - Åh, Ben.
Det var Steven Sims.
Steven Sims från Alistair Holdings Group.
Vem tror du att herr Sims och AHG jobbar för?
Gud. De söta är alltid så korkade. Eller hur, Calvin?
För två år sen skyndades en patient till sjukhus-
-med bröstsmärtor och synoskärpa.
Du var den enda läkare som hade jouren-
- och du fann den svullna aortan men du gjorde ingenting åt den.
Du bara väntade och såg på, som vi visste att du skulle.
Och det var vackert.
Åtta timmar senare var patienten död.
Det råkade vara bossen för armeniska högern-
- som hotade att avslöja byråns kontrakt mot immunitet från justitiedepartementet.
Där hjälpte du oss verkligen, Calvin.
Och för elva månader sedan dog Michelle Juan Ming i cancer.
Efter att ha förgiftats-
- men innan hon sålde hemligstämplad information till Kinas säkerhetstjänst.
Ming var dubbelagent.
Leandro, jag vet att ditt hjärta brast-
-men du hjälpte oss att göra rent hus.
200 000 pund är inte illa.
Och förra veckan satte vår egen Marky Markus-
- en kula i ögat på polisman Harold Morana, -
-som var här på semester med sin fru.
Han skulle vittna i en rättegång som skulle koppla samman Midian-kartellen-
-med vissa agenter.
Du trodde att ordern kom från din bror, -
- som fick den av Malmberry, som fick den...
Du fattar. 18 000 pund.
- Ni från gatan är så billiga. - Dra åt helvete.
Dra åt helvete själv.
Krystal?
Jag behöver inte säga vem hon jobbar för.
Krystal har vetat hela tiden vem hon jobbar för.
Precis som jag har vetat, tack vare mötena-
- hur man får var och en av er att göra precis det som behöver göras.
Alla...
...utom du.
Det var vår största operation på 8 månader.
Vi övade och ändå gick något snett.
Någon sa åt dig var och när och att du skulle säga ordet Pisces.
Här är du nu och du är den enda jag inte har mött.
Som du förstår ser jag verkligen fram emot att höra din historia.
Herregud.
- Hej, V. - Sluta lägga på.
En bild börjar träda fram.
Har hon gjort dig upprörd på något sätt-
- eller har du börjat ogilla henne av något annat skäl?
Finns det någon logisk förklaring till att du vill åsamka henne smärta?
Ja, det finns ett skäl. Har du inte hört någonting jag har sagt om hennes hår?
Hon gör det med flit för att jag ska känna mig osäker.
Ja. Vi vet vad som pågår, eller hur?
Du är annorlunda. Du känner dig ensam.
Ingen omkring dig förstår hur du har hamnat i den här situationen.
Du känner dig hotad. Hotnivån stiger och du vill slåss för att skydda dig.
Du känner att om hon inte fanns kvar så skulle du få bättre självförtroende.
Eftersom hon bor granne med dig, så har du svårt att undvika henne.
Jag fattar. Jag hade exakt samma sak med min fru.
Tro mig, jag har varit där.
Jag satte pistolen i min frus ansikte och sa: "Några sista ord, Heather?"
Tre timmar senare sköt jag henne.
- Va, på riktigt? - Nej.
Nej, Violet. Det var ett skämt. "Några sista ord", så pratar hon i tre timmar.
Det här är inte roligt. Jag vill inte skratta, jag vill gråta.
- Jag är så förvirrad just nu. - Jag vet, gumman. Förlåt mig.
Tänk på konsekvenserna på lång sikt.
Du måste ta kontroll över ditt öde.
Var orädd. Du vet vad du måste göra.
Jag fattar. Jag vet vad jag måste göra.
Förlåt. Jag ska göra bot nästa vecka, jag svär.
Åh, Violet. Violet.
Är du i position?
Låt honom inte komma undan den här gången. Vänta på min signal.
Du vet vad du ska göra.
- Har ni blockerat telefonerna? - Vi har saker till allt.
- Jaha. Blockerar ni hela stan? - Troligen.
- Varför? - Kontrollera storyn tills de hittar mig.
- Det var på nyheterna. - Inte nu längre.
- Är det redan spritt, så kvittar det. - Varför är vi kvar?
- Markus har rätt. Någon letar efter dig. - Troligtvis.
Definitivt.
- Skrämmer det dig? - Ja, och det borde skrämma dig med.
Det är dig de försöker döda-
- och jag tänker inte stå bredvid när de försöker igen.
Farfar sa alltid att ett rum fullt av CIA: s lönnmördare är tryggaste stället.
- Alla skiter i din farfar. - Det är Calvins plats.
- Vad gör du här? Hur visste du? - Att det var möte?
- Vad tror du? - För att han också jobbar för CIA.
Herregud. Jag vill prata om henne.
Nej. Skit i henne. Just nu pratar vi om den här jäveln.
Senator John Kyle från Kalifornien-
- som råkar vara den som har störst chans att bli USA: s jävla president.
- Han råkar bara jobba för det jävla CIA. - Jag har fattat det, Krystal.
- Tro mig, för fan. Jag har fattat det. - Jaså, du?
Men vi pratar om henne och vi ska prata om henne.
- Annars tappar jag all jävla kontroll. - Jag behöver knappt vara här.
Håll käften, din jävla lögnare!
Nu ska du prata om dig själv.
Vi ska prata om dig och det på en jävla gång.
Jag heter Alice.
Jag har suttit här och lyssnat på er allihop. Det har jag verkligen.
Jag undrar samma sak som ni; vad gör jag här? Jag vill inte vara en mördare.
- Alice, vem berättade om AM? - Det vill jag också veta.
- Jag fick ett SMS. - Okej. Från vem?
- Jag vet inte. Från ett dolt nummer. - Jo, du skickar väl dem?
- Inte enbart. - Vad betyder det?
Hur fungerar det? Varför vi?
Jag vill bara poängtera att ni har kommit hit i över ett år-
-och det är första gången någon frågar.
För att ni är rätt typ. Personlighetsprofilen.
Varför blev hon flaggad?
Varför tycker någon att du ska vara här?
- För att jag dödar folk? - Ja, självklart.
Kom ihåg det vi pratade om på taket.
Ett halvår efter min mamma dog började pappa...
Jag var tretton.
Han var bara arg på mig.
Nej. Nej, han hatade mig.
De flesta dagar känner jag fortfarande trycket av hans känga mot huvudet.
Han tvingade mig att äta min middag på golvet.
De värsta kvällarna var när vi var ensamma.
De blev så mycket längre.
Förlåt.
Jag kunde inte ens skydda min syster från honom.
Jag åkte på utflykt med skolan en helg-
- och vi gick i samma skola, men jag var äldre, så hennes klass var inte med.
Och jag fick...
Jag fick två hela nätter borta från det där monstret.
När jag kom tillbaka...
...så visste jag. Hon var annorlunda och jag visste.
Jag kunde bara tänka: "Alice, hur kunde du lämna henne här?"
Han gjorde så mycket mot mig att jag borde ha velat se honom dö-
-men att han rörde henne blev droppen.
Jag blev tvingad. Jag blev tvingad och jag visste inte om jag skulle klara det.
Jag ville, men trodde inte att jag kunde, för jag var så liten.
Gud, han var så stor.
Jag skakade inte. Jag blev inte rädd. Det var inte svårt.
Det var enkelt. Det var för lätt, jag ville att han skulle kämpa emot.
Att jag skulle få slita, att han skulle slänga mig i väggen. Skada mig.
Det var över alldeles för snabbt.
Jag minns att jag ville göra om det.
Vill du fortfarande det?
- Va? - Vill du fortfarande döda?
Varenda dag.
- Nu vet vi varför du är här. - Inte jag.
- Inte jag heller. - Kom igen.
- Hon om någon behöver gruppterapin. - Ja, jag håller med.
Det vore fint om det vore gruppterapi, men det är det ju inte.
Det finns ingen gruppterapi för mördare, vi håller oss med lönnmördare.
- Jag trodde vi var här för att... - Då frågar jag igen.
Vad gör hon här? Hon är ingen lönnmördare.
- Så vad gör hon här? - Jo, lugna dig.
- Vapen är ju förbjudna. - Det här är min försäkring.
- Jag håller tyvärr med. - Tror du att hon är inblandad, så...
Dra åt helvete, John! Du är inte min chef. Idag gick åt helvete, det är allt.
Jade klantade sig och Krystal städade upp, på vår order.
Är det därför hon inte är här? Din jävla subba. Var det henne de hittade?
Hon gjorde sitt jobb. Det är inte hennes fel att Jade klantade sig. Klandra Jade.
Såvitt jag visste var det allt. En ny skytt skulle missa, som planerat.
Så vem vet vem som sköt dig, John?
Jag tror ändå att hon var inblandad.
Prosit.
Du. Stannar. Där.
Det gäller er andra också.
Nej, men hej, min vän. Var inte rädd.
- Håll dig borta. - Hej. Vad gör du där, din lilla råtta?
- Fantastiskt. - Intrigen tätnar.
Okej. Prata.
- Nej, vi gör inget mot en liten tjej. - Gör det, bara.
- Har ni barn, senatorn? - Det kvittar.
Okej, sluta nu. Alla lugnar ned sig.
Det händer för mycket nu.
Flytta på dig, Alice.
Flytta på dig.
Alla som är för, upp med handen.
- En, två, tre, fyra. - Jag vet vad som händer.
Hinner du montera vapnet innan Markus hinner till bordet, så får du bestämma.
- Jag kan inte, det här är... - Du klarar det!
- Jag skakar. - Ett varv till, sedan kommer jag.
Försök, chefen.
Vill du skjuta mig? Dra åt helvete.
Vill du vara med? Nå?
Upp med er, båda två!
- Hur är det, vännen? - Jag måste veta att hon är den hon sa...
- ...och ingen yrkesmördare. - Vad heter du?
- Ingen fara. - Morgan.
- Hej, Morgan. Jag heter Alice. - Kom till saken!
Var ärlig nu. Morgan, vad gör du här?
- Jag har råkat illa ut. - Så du gömde dig här. Har du hört nåt?
Ja, jag hörde. Alltihop.
Dåså. Vi behöver ingen tjallare.
- Hallå! Kom igen. - Hon hörde allt.
Hon hörde några som pratade. Hon såg ingenting, eller hur?
Alla får komma och sätta sig och lugna ner sig.
Nu!
Rör henne inte!
- Hallå! - Kom hit!
Okej! Det sista...
Det sista Morgan vill är att göra någon upprörd.
Du är en smart tjej. Du vet att ingen skulle tro på en sån galen historia.
Vi litar inte på någon unge. Hon kommer att snacka.
Inte direkt, Jo. Men en dag pratar hon med en vän eller biktar sig.
- Då snackar hon. - Nej, jag svär.
- Du kommer att snacka. Håll käften! - Hon är bara en unge.
Jag vet, men ungjäveln kommer att sänka oss.
Jag gillar mitt liv. Jag är upptagen.
Att döda henne är inte lösningen. Det är så löjligt att ingen tror henne.
- Håll käften! - Herregud! Markus! Fan!
Kom inte närmare. Undan, Jo. Ge mig pistoljäveln.
- Jävlar. Det var en olycka! - Krystal!
Helvete. Spring!
Kom igen, för helvete! In med er!
- Krystal, jag måste titta på Jo. - Nej! In med er, sa jag!
- Jag måste titta på Jo. - Håll käften och gå in!
Nej, Markus! Jag måste titta på Jo!
Kom igen!
Det förändrar ju saker och ting. Eller hur? Eller hur!
- Alice! Vad gör du, vännen? - Låt dem vara, för fan.
Tänk efter.
Jag gör det som måste göras. Tror ni att hon håller tyst efter det hon just såg?
Ska vi åka dit för det? Nej, jag har familj.
Jag flyttar dem inte för något någon annan gjort.
- Låt mig göra det. Du klarar det inte. - Vilken jävla röra.
Okej, vi gör det lite intressantare. Vem vill göra det?
- Markus, vill du testa? - Jag gör det gärna. Lägg ner vapnet.
- Benny, du kan väl testa? - Jag vill inte döda en unge.
Uppfattat. Calvin?
"Uppfattat"?
Nej, absolut inte. Jag dödar inte ett barn.
För helvete, Calvin. Hon är knappast ett barn. Är hon typ fjorton?
- Hur gammal är du? - Alice, vad gäller det här?
Släpp Morgan, så fattar vi ett rationellt beslut.
Håll käften och låt henne bli klar.
Gick det bra?
- Då fortsätter vi. - Vad gör du, vännen? Det här är inte du.
Du har ingen aning om vem jag är, Leo.
- Vem fan är du? - Hon är den nya chefen.
- Dra åt helvete! - Joanna?
- Jo, vad i helvete? - Krystal, jag visste att du skulle förstå.
Jävla kukhuvud.
Joanna, jag kräver...
Helvete!
- Lösa skott, såklart. - Ursäkta dramat.
Väntar du någon, Joanna? Gud, de har hittat mig.
- Skydda mig! Allt är väl till salu? - Herregud. Lugna dig, John.
Ingen är intresserad. Snuten knackar nog dörr. Jag tar hand om det.
När jag är tillbaka får allt sin förklaring.
Allting.
Det är dags. Skada inte tjejerna.
Okej, de har gått.
Okej, allihop. Första frågan.
Varför inte bara döda mig? Allt det här handlar väl om mig?
Mitt fel.
Dålig skottvinkel.
- Jade skulle skjuta dig utan att missa. - Ursäkta?
Men hon klantade sig, så jag dammade av mitt Dragunov och skötte det själv.
Förlåt, John. Inget personligt.
Missade huvudet.
Ville byrån bli av med mig? Varför inte ha ihjäl mig när jag kom in här?
- Varför all den här skiten? - För att inte allt handlar om dig, John.
Du sa Dragunov. Det är ett ryskt vapen.
Bravo, Ben.
Som vår härlige senator sa tidigare... Vad var det nu?
"Allt är till salu om priset är högt nog."
Ja, byrån har ny ledning.
De ville se vilka medlemmar som har det som krävs för att jobba kvar.
- Ett stresstest, kan man kalla det. - Va?
Låt mig presentera Alisa Romanov och hennes syster Morgana Romanov.
- Va? Joanna? - Ja, ryssarna betalar bättre.
- Ryssar? - Till namnet.
- Systrar? - Systrar.
Vad i helvete?
Problemet är att de började för sent med er.
En mutbar CIA-agent infiltrerar systemet och blir en mutbar senator-
- och en mutbar president omgiven av mutbara ja-sägare.
Men börjar man ung, så är man mer äkta och omutbar.
Den ryska staten tog hand om oss och gav oss en riktning.
Senatorn, här är er framtida ersättare.
- Det här är ett skämt, va? - Ser hon ut att skämta?
Det har varit ett nöje. Förlåt, Calvin.
Markus och Krystal, ni klarade er. Följ med oss.
Ledsen, grabbar. Vi ses efteråt, Calvin.
Alice.
Leandro. Ledsen. Du är söt, men inte så söt.
Men du får en chans. Stanna här i en timme, sedan får du gå.
Är det allt?
Ja, en timme.
Förrädare.
Gör som du blir tillsagd.
Subba.
Okej. Det var väl allt.
Hallå!
Det är ju en fälla. Eller hur?
Okej.
Om en timme får jag gå.
Hon släppte er, varför litar ni på henne?
Åh, Leo. Jag hoppades att du lyssnade.
Ni behövde bara vänta i en timme. Varför kan män aldrig följa order?
Du måste ta kontroll över ditt öde, Alice.
Var orädd. Du vet vad du måste göra.
Du, vill du byta? Va?
Nej, nej, nej!
Jävla döing.
Jag lever för den här skiten.
Ursäkta mig, pastorn.
Behöver du hjälp, kompis?
Det där var min kompis Calvin.
Det här är Anonyma Mördare, kukhuvud.
- Kom igen, Benny. - Vart tänker du ta vägen?
Gjorde det ont?
Du verkar ha glömt hur det här fungerar.
Välkommen i klubben.
Det här jobbet. Vad är poängen om vi inte har regler som måste följas?
- Jo, du missade. - Nej. Nej!
- Kom igen. Är det svårare på nära håll? - Backa. Ge mig kniven.
- Snälla. - Jag borde skjuta dig. Ge mig kniven.
- Ge mig kniven. - Jag klarar det här!
Gud välsigne dig.
Där är ni ju.
Alice?
Alice, vi måste gå.
- Det är klart. - Jag sa ju att du skulle klara det.
Det var lättare än jag trott.
Bravo, Alice.
Det kommer ständigt ny utveckling kring mordet på senator John Kyle igår.
Fler lik som tros ha koppling till fallet har hittats i en kyrka i Bank-området.
Man tror att den amerikanska staten var inblandad i komplotten mot Kyle.
Den amerikanska ambassaden har inte kommit med något uttalande.
Det finns folk som behöver vår hjälp.
Folk som det kliar i kroppen på, som behöver bli visade vägen.
De behöver någon som lyssnar och kan hjälpa dem.
Jag kan inte fortsätta för alltid-
-men för mina tjejer är det bara början.
Hallå?
- En fin kväll att göra det på. - Ja, jag antar det.
- Är du vilsen? - Ungefär så.
- Det är en våning ner. - Jaha. Tack.
Var inte så nervös.
Du är i goda händer.
Hej. Jag vet inte om jag har kommit rätt.
- Jag skulle säga "Gemini". - Då har du definitivt kommit rätt.
Du är först på plats.
Välkommen till Anonyma Mördare.
Översättning: Emil P.W.S Holmgren